1821 närmade Spaniens 300-åriga välde över Mexiko sig sitt slut.
Ett uppror under general Santa Anna spred sig till Kalifornien.
Bönderna ville se guvernören don Rafael Monteros blod.
Montero beordrades till Spanien-
- men vägrade ge upp makten utan en sista vidräkning.
Alejandro, det är min tur! Jag vill se!
- Varför skär ni hål i min vagn? - Förlåt. Vi väntade på Zorro.
- Gå hem, muchachos. - Tror ni att han kommer, señor?
Någon tror det.
Joaquin och Alejandro, en gång gjorde jag kistor åt era föräldrar.
Jag vill inte göra kistor åt er. Ge er iväg nu!
Alejandro och Joaquin, gå tillbaka till missionen.
Don Montero, varför är ni kvar här?
Seså, don Luiz. Lugn nu.
Santa Anna är 5 km från staden. Ni måste ge er iväg.
Spaniens regering vill tacka er för era trogna tjänster.
Denna provins är Spaniens egendom.
Provinsen blir Mexikos egendom om jag inte ger dem till er.
Santa Anna kommer att respektera era och godsägarnas anspråk.
Resten har jag delat lika mellan de andra godsägarna. Alla ska ha sitt.
Få bort barnen från torget!
Barnen ska aldrig se det vi gör.
Jag vill se! Sätt ner mig!
Zorro?
Jag såg honom. Jag såg Zorro. Kom!
- Vilka är de ni riskerar livet för? - Vilka de är? Ingen aning.
Tre slumpmässigt valda bönder.
Var är han?
Kom!
Jag tackar er, mina herrar.
Nu får ni ursäkta mig. Jag missar min egen fest.
Döda honom!
Du skulle döda tre oskyldiga för att ta mig?
Jag hade dödat 100 oskyldiga för att se er död.
Tre män, tre sår. Ett minne från Mexiko, Rafael.
Så att ni inte återvänder.
Tornado, gamle vän... Du börjar bli för gammal för det här.
Ja, jag också.
- Är hon tillräckligt varm? - Jag lade på en extra filt, señor.
Men den gode prinsen var inte rädd. Han höll stånd mot 100 vakter.
Sen hoppade han ner på balkongen och höll svärdet mot kungens haka.
"Dödar ni tre oskyldiga bara för att gripa mig?"
"Ja."
Det blixtrade till och åskmullret skakade om trakten.
Den onde kungen stirrade på den gode prinsen och sa...
- Något föga minnesvärt. - Vad gjorde den gode prinsen?
Han hoppade från balkongen, ner på sin trogne Tornado-
- och red i sporrsträck hem till sin fru Esperanza och dottern Elena.
För att aldrig mer göra något så dåraktigt.
Hon älskar att höra dina historier.
Hon tycker om ljudet av min röst. Snart hinner hon inte med historier.
Jag tröttnar aldrig på dem. Varför skulle hon?
Esperanza...
Hon har redan din styrka. I dag hade hon sönder sin lerhäst.
- Diego... - Det är bara en skråma.
Diego, du lovade mig.
Inga fler kvällar av väntan och oro.
Spanjorerna reser hem. I dag red Zorro för sista gången.
Nu ska vi åldras tillsammans med våra fem barn.
- Fem? - Ja. Räcker inte det?
Jag älskar dig.
Doña de la Vega... Lika vacker som alltid.
Don Rafael, vilken ära. Guvernören i mitt hus.
- Ni måste stanna på middag. - Jag kom för att be om ursäkt.
Förlåt att jag inte kunde försvara landet mot bönderna.
Förlåt att jag inte vann er kärlek och för att jag måste ta er make.
Grip honom!
Blod ljuger aldrig... Zorro.
Ni har förrått ert land och er klass. - Ta med honom.
Vänta!
Nej!
Jag hade aldrig låtit henne skadas.
Hon var aldrig er att skydda.
Elena...
Ni får leva med vetskapen att ni har förlorat allt ni håller kärt.
Ni ska lida som jag lidit och veta att ert barn borde ha varit mitt.
Elena!
Låt mig få hålla henne. Låt mig få hålla henne!
Rafael!
Hon har sin mors ögon.
Rafael! Du blir aldrig kvitt mig!
TJUGO ÅR SENARE
Jag följt deras spår ni dem nu får
så betala belöningen till mig för...
ingen är så tuff som Jack ingen är så tuff som Jack
Nu börjar ni lära er. Sång kan lätta er hemska börda.
Kom en, kom alla, och få ert livs chock.
Se de notoriska Murrieta-bröderna. Rånare, hästtjuvar-
- banditer, folk av värsta slaget. Samlas här!
Garcia! Det är Murrieta-bröderna.
Kom hit.
Tillåter du, min vän?
Dessa män är nu i korpral Armando Garcias förvar.
- Kräv din belöning i Tlaxco. - När tjurar börjar bära mamelucker.
- Hur mycket är vi värda? - Allt inräknat... runt 200 pesos.
200 pesos? Är det allt? Ynka 200 pesos per skalle?!
- Vi ödslar vår tid. - Det är 200 för er båda.
Va? Är du galen? Ta det inte, Jack!
Rör min bror igen och jag dödar dig.
Det gör han.
- Jag trodde att du var bunden. - Det är för att du är dum.
Släpp det!
- De har ett kassaskrin på vagnen. - Vi vet. Det var därför vi kom.
200 pesos. Och jag, den legendariske Trefinger-Jack, är inte ens omnämnd.
Var det inte min idé att röva bort borgmästaren från hans utedass?
Jag är den här ligans ryggrad. Utan mig kollapsar den!
Amigos, adiós.
Spring!
Upp nu!
Spring.
Du ska veta att jag ser det här som en ära.
Gräv ner kroppen. Stoppa huvudet i en säck.
Givetvis har jag känslor för dig...
Jojo, men snabbt. Göm dig i ladan.
Han kommer.
Vad vill ni?! Jag ber, rör mig inte! Vilka är ni?
Don Rafael...
Hör upp.
Om någon av er är eller har varit den maskerade mannen Zorro-
-träd då fram nu.
Jag är Zorro!
- De tog min mask... jag är Zorro. - Tig, din gamle dåre!
Jag är Zorro! Jag är mannen ni är ute efter.
Lögnare! Alla ser att du är för lång!
Få ut honom härifrån innan han börjar stinka.
Hittade ni honom?
Han är död.
Tillbaka till båten. Jag måste sova.
Guvernören är tillbaka!
- Luiz... - Rafael, det var för länge sen.
- För länge sen, min vän. - Jag var din främste gunstling.
Se detta som en dåres ursäkt för att jag betvivlade dig.
Kom. Folk har samlats för att ta emot dig.
- Don Pedro... - Don Rafael, välkommen.
Don Hector. Don Julio.
Mina herrar.
Jag ber, jag ber!
Jag vet att ni är inte glada över att se mig, så nu slutar vi låtsas.
Jag vet att ni har betalats, rentav hotats, för att ta emot mig.
Jag förstår precis hur ni känner det.
Varför skulle ni bry er om någon av era ledare, nya eller gamla?
Spanjorerna förtryckte er, mexikanerna ignorerade er.
Och godsägarna...
Godsägarna verkar nöjda med att bedra er och ljuga för er.
Vem i hela er historia har någonsin hjälpt er?
Zorro! Zorro kämpade för folket.
Just det, Zorro...
Var är han nu, padre, er maskerade vän?
Han har inte visat sig på 20 år. 20 år!
Kaliforniens folk, det är dags att ta vårt öde i våra egna händer.
Inte som spanjorer eller mexikaner, utan som kalifornier!
Jag står här inför er i dag utan mask.
Bara med ett högtidligt löfte om att jag aldrig överger er.
Och ni har mitt ord på-
- att jag gör allt för er kamp för ett självständigt Kalifornien!
Far!
Mina herrar, tillåt mig presentera min dotter Elena.
Tack.
- Jag känner igen blommans doft. - Den kallas trädvallmo.
Men den växer bara i Kalifornien. Och det här är ert första besök här.
Mer whisky.
- Eller vad ni nu kallar det här. - Pengarna först.
Pengarna först...
Vänta!
- Vad sägs om det här? - Silver!
Visst är det silver. Finast tänkbara.
- Var har ni fått tag på den där? - Det angår er inte.
Var har ni fått tag på den?
Det var min brors. Han är död.
- Jag beklagar. - Varför skulle ni beklaga det?
Byt inte något sådant mot bara ett glas whisky.
Tror ni att jag kan få två?
Vem är det där?
- Mannen som mördade min bror. - Ni klarar inte en yrkessoldat.
Ur vägen, gubbe!
Vill ni försöka igen? Ingen orsak.
- För vad då? - För att jag räddade livet på er.
- Jag hade dödat honom. - Nej, han är tränad att döda.
Ni verkar tränad att dricka. Ni hade dött snabbt, min vän.
Vem skulle då ha hämnats er bror?
- Jag har aldrig förlorat en kamp. - Utom mot en lytt gubbe nyss.
- Vad heter ni? - Alejandro.
Det finns ett gammalt talesätt: "Är eleven klar, kommer mästaren."
Vill ni döda honom lär jag er fäktas och hämnas med hedern i behåll.
- Och att överleva för att fira det. - Varför vill ni så gärna hjälpa mig?
För att du en gång för länge sen...
...gjorde det samma för mig.
Det är helt otroligt. Jag trodde aldrig att jag skulle stå i rävens lya.
- I Zorros lya. - Det var här han tränades.
Var har du varit i alla år? Jag trodde att du var död.
Jag var död. Mer säger vi inte om den saken.
Jag minns sista gången jag såg dig. Du slogs mot 100 man på torget.
Du var den störste fäktaren som någonsin har levt.
Montero var Kaliforniens guvernör då. Minns du honom?
Rafael Montero. Minns du honom?
Ja. Hans soldater dödade många.
Och han var Zorros svurne fiende. Din, alltså.
- Montero har återvänt. - Då kan du döda honom.
Nej, jag har för många komplikationer att bortse från.
Vad då för komplikationer?
Vi kommer inte att prata så mycket.
Montero har en plan för Kalifornien.
Annars hade han inte anlitat kapten Love.
- Vi måste ta reda på vad planen är. - Och sen då?
Om du är redo ska vi båda utmana vårt öde.
Då går vi!
- Kan du använda den där? - Den sticks in i motståndaren.
Det här kräver mycket arbete.
Det här är en träningscirkel. Cirkeln blir din värld, ditt liv.
Tills jag säger annorlunda finns det ingenting utanför den.
Kapten Love finns inte förrän jag säger att han finns.
När du blir skickligare med svärdet går du vidare till en mindre cirkel.
Varje ny cirkel för dig närmare din motståndare och vedergällningen.
- Den delen tycker jag om. - Ska vi?
Sakta. Anfall sakta. Anfall.
Sakta. En gång till. Sakta.
Sakta... Bra!
- Bra. Det är bra. - Tack.
Anfall.
Bra!
Dags att dricka.
Perfekt. Gör om det.
Ett, fem, tre!
Sex, fyra, två!
Och stöt!
Lektion nummer ett: anfall aldrig i vredesmod.
Lektion nummer två...
- Följ med. - Vad är det?
- Vad är lektion nummer tre? - Att komma till lektion nummer fyra.
En gång till?
- En svart andalusier. Fantastisk. - Den ser ut som din gamla Tornado.
Lugn, lugn.
Förbannade häst! Vad gör du?!
Vi ses i kväll.
Zorro, du ser bättre ut än någonsin förr.
Var försiktig, señorita, Det finns farliga män i faggorna.
Om ni ser några, se då till att peka ut dem för mig.
Hör på nu. Du ska få den stora äran att bli min häst.
Sluta, för guds skull!
Vi är som en själ.
Sluta!
Spring, spring!
På honom!
Döda honom.
Zorro! Legenden är tillbaka!
- Skydda mig, ni känner mig inte... - Zorro? Naturligtvis känner jag dig.
Är det verkligen du? Åren har varit skonsamma mot dig.
Vi hinner inte tala nu. Fader, snälla ni, göm mig.
Precis som förr i tiden.
Padre, är det ni? Är allt väl? Det lät som ett mindre slag där ute.
Oroa dig inte, mitt barn. Du är trygg i Guds hus.
Naturligtvis, padre.
Förlåt mig, jag har syndat. Jag biktade mig för tre dagar sen.
Vad hinner man på tre dagar? Kom igen när du fått mer tid på dig.
- Hur sa? - Hör på nu, señorita...
Jag ber... fortsätt.
- Jag bröt mot det fjärde budet. - Har du dödat någon?
- Nej, det är inte det fjärde budet. - Naturligtvis inte.
På vilket sätt bröt du mot det heligaste av budorden?
- Jag vanhedrade min far. - Din far förtjänade det kanske.
- Vad sa ni? - Jag sa... berätta mer, mitt barn.
Jag försöker uppföra mig som far vill.
- Men mitt hjärta är tyvärr för vilt. - För vilt?
- Ja. - Kan du förklara lite närmare?
Jag hade orena tankar om en man. En bandit som bar svart mask.
- Hade han mörk röst? - Ja.
- Stilig på ett oborstat vis? - Jag såg bara halva ansiktet.
Men något i hans blick fångade mig.
Jag kände mig varm och febrig.
Lysten?
Ja, lysten.
Förlåt mig.
Jag förlåter dig.
Leta vid altaret!
Sök igenom allt. Kapellet, loftet, prästbostaden - leta överallt.
- Detta är ett Guds hus. - Vi är borta när han återvänder.
Señorita har inte gjort något orätt.
Den enda synden vore att förneka vad ert hjärta verkligen känner.
Gå nu.
Elena!
- Vad gör du här? - Jag biktade mig.
För vem? Prästen är här.
Akta dig, Elena. Jag ber.
Av vördnad för fröken Montero tar jag hand om er senare.
Häst! Kom hit.
Blackie! Thunder! Storm!
Idiot, kom hit nu!
Jag varnar dig. Jag skaffar en annan häst.
Nå?
Vad tycks?
Jag tog den svarta hingsten, jag ristade in ett Z...
Folk vet att Zorro är tillbaka.
Tror du att en häststöld gör dig värdig den där masken?
Var försiktig.
Du är en tjuv, Alejandro. En ömklig pajas.
Zorro var folkets tjänare, inte en lycksökare som du.
En gycklare.
- Zorro gjorde det som behövdes. - Nu behövs han igen.
Jag bad inte om din hjälp, men kom hit för att lära mig slåss.
För att få din styrka, ditt mod.
Nu när jag använder mina kunskaper kritiserar du mig?
Jag ska säga dig en sak. Jag är trött på dina förmaningar!
Jag är trött på att vänta på att du ska säga att jag är redo.
Jag har egna oförrätter att hämnas, ett nytt liv att hitta.
Jag trodde att jag kunde göra det här, men jag hade fel.
Alejandro!
En garde!
Välj ditt vapen.
Montero har bjudit in Kaliforniens alla godsägare på en bankett.
Vill du göra nytta, kan du göra dem sällskap som spion.
- Jag tror inte att jag förstår. - Du blir skickligare, Alejandro.
Men jag måste ge dig något som ligger över din förmåga.
- Vad är det? - Charm.
Och vad är det?
Övertyga Montero om att du är en gentleman-
-så släpper han in dig i sin krets.
Jag?
En gentleman?
- Det kräver mycket arbete. - Jo...
Se på mig. Jag ser ut som en fjäril. Det dummaste jag någonsin gjort.
- Knappast. - Vi klarar det aldrig.
Jo då. En ädel herre är en man som säger ett och tänker något annat.
- Om Montero känner igen dig då? - Montero ser sig som riktigt ädel.
Han ser aldrig en tjänare i ögonen. Hör på mig.
Hör på mig!
Det viktigaste av allt: låt inte godsägarna lämna bordet utan dig.
- Lycka till i kväll. - Tack.
Sträck på ryggen. Charm.
Charm...
Don Rafael Montero? Jag är don Alejandro del Castillo y Garcia.
Den spanska hovbugningen? Den har jag inte sett på åratal.
- Min far höll hårt på etiketten. - Vem är er far?
- Don Bartolo del Castillo. - Jag har tyvärr aldrig mött honom.
Jag kom från Spanien i förra veckan via Paris och San Francisco.
Jag ser över min familjs tillgångar.
Spaniens drottning Isabella har varit mycket generös mot oss.
Mycket imponerande. Vad för er hit då?
Jag hörde att ni var i Kalifornien och drottningen talar så väl om er.
Jag trodde att jag föll i onåd vid hovet när Kalifornien förlorades.
Bara i vissa kretsar.
Drottningen vet att de olyckliga händelserna inte var ert fel.
Hon sa att det fortfarande är ett möjligheternas land för visionärer.
- Är ni en visionär? - Jag söker en vision.
Men jag ser att jag kommer olägligt. Jag kanske kan besöka er igen?
Nej, det vore en ära om ni deltog.
Nej, äran vore min.
Tillåt mig presentera min dotter Elena.
Angenämt.
Jag har tyvärr ingen gåva till värdinnan, men vänta lite.
- Tack. - Ett nöje.
Bernardo, nu går vi. - Señorita. - Caballero.
Don Alejandro?
- Min far och jag vill se er hos oss. - Jag kommer gärna, señorita.
Don Alejandro, vad bra att ni kom.
Tillåt mig presentera don Alejandro del Castillo y Garcia från Spanien.
Detta är kapten Harrison Love. Ingen godsägare, men själsfrände.
Var det inte ni som jagade en legendarisk bandit?
- Han var knappast legendarisk. - Grep ni honom?
Det är bara en tidsfråga.
Banditen kan ha flytt.
Men vi andra tänker oss noga för innan vi biktar oss.
Tack.
Jag håller inte med. Tills folket får frihet och självstyre-
- får vi se många fler Z ristas in i väggarna.
Don Alejandro, vad tycker ni?
Jag tycker... Får kommer alltid att behöva en herde.
Men inte den här Zorro-typen.
Han bär säkert mask för att dölja sin flint och sin fula nuna.
- Vissa kallar honom heroisk. - Heroism är en romantisk illusion.
- Precis som ädelhet. - Elena, det räcker.
Heroism är eftersträvansvärt.
Allt skjutande och farande runt på hästryggen-
- ger mig hemsk huvudvärk. Det är knappast en gentlemans värv.
Att klättra in och ut ur vagnar då?
Nej, men att öka sina tillgångar för att ge damer bekvämlighet.
Damer som ni.
En kvinnas uppfattning om politik. Vad kan jag säga?
Vi är väl på en fest? Får jag äran att dansa denna dans med dig, Elena?
Med glädje.
- Ja? Letade ni efter något? - Känslan av vardagens mirakel.
Jaså? Leta någon annanstans. Damen och jag försökte dansa.
Ni försökte. Hon lyckades.
Förlåt mig, kapten. Ett skamlöst skämt.
Jag hoppas det inte blir det sista. Don Rafael ville tala med er - nu.
Vill ni dansa nåt mer krävande eller känner ni er inte vuxen uppgiften?
Tvärtom.
Jag tänker bara på er avsmak för svett.
Det är så de dansar i Madrid nuförtiden.
Ursäkta mig, Don Rafael. Jag måste hämta andan.
Er dotter är en eldig dansare.
Eldig? Tack för att ni är så finkänslig.
- Förlåt om ni tar illa vid er. - Ni behöver inte be om ursäkt.
Hon är ung och impulsiv, men också otroligt vacker.
Och hon har sin fars enorma pondus.
Don Rafael!
Som drottningens rådgivare i ekonomiska frågor-
- vore det mig ett nöje att introducera er båda vid hovet.
Följ med oss ut. Jag skulle vilja visa er en sak.
En vision.
Kaliforniens godsägare!
Vi minns alla tiden då vi härskade över denna provins.
Vi bemöttes med vördnad och samlade stora rikedomar.
Men vi avgjorde aldrig vårt eget öde.
Det är nu dags att kräva det som alltid borde ha varit vårt.
Mina vänner...
Jag ger er den självständiga republiken Kalifornien.
Varje man här är skyldig er något. Landet ni gav oss gjorde oss rika.
Men vi måste ifrågasätta era motiv.
När ni kom gjorde ni oss till åtlöje.
- Jag fjäskade bara för folkmassan. - Vad gör ni nu om inte detsamma?
Vi ska ta till vapen mot Santa Anna.
- Vi kan aldrig besegra hans armé. - Vi ska inte kriga om Kalifornien.
Vi ska köpa det av honom.
Santa Anna utkämpar ett dyrt krig mot Amerika och saknar pengar.
Även om vi slår ihop våra rikedomar kan vi aldrig köpa provinsen.
- Jag har redan ett avtal med honom. - Ni lever i en dröm, Montero.
Varför då inte leva i samma dröm tillsammans?
Möt mig här i morgon för en resa som säkert ska stilla ert tvivel.
Mina vänner, jag ger er... El Dorado!
Tekniskt sett så ägs ju detta guld av Santa Anna.
Lyckligtvis är han omedveten om att han har så mycket guld.
Guldet bär Spaniens sigill, så han tror att det kommer från Spanien.
Börjar ni förstå?
Om två dagar köper vi provinsen av Santa Anna.
För guld från hans berg.
- Var hittade ni alla människor? - Varhelst vi ville.
Lysande.
Det är ett led i brytningen. Först plockade vi upp det, nu spränger vi.
Är detta då Kaliforniens framtid?
Det här är min vision, ja.
Här uppe! Ni är sannerligen en syn för gudarna!
Fullvuxna gamar som vandrar omkring som riktiga människor.
Välkomna! Välkomna till helvetets utedass!
De kallar oss "de försvunna", men vi är inte precis försvunna.
- Vi är bara svåra att hitta. - Vänta! Jag känner igen dig.
Det gör du säkert, din sprätt. Jag är den ökände Trefinger-Jack.
Och ni är ett mördargäng-
- uppklädda i tjusiga och väldoftande munderingar.
Han är bara en simpel tjuv.
Så simpel som tjuvar kan bli. Men ingenting jämförd med er.
Jag stjäl guld och pengar. Men ni stjäl människors liv.
Så förbanne er! Och förbannad vare hästen som förde hit er!
Sprätt?
Tycker kapten att något är roligt?
Märkligt, får jag säga.
Det är andra gången jag skjuter honom när han flyger genom luften.
Don Alejandro! Jag måste få tala med er i enrum.
- En annan gång kanske. - I dag. I enrum.
God middag, Bernardo.
God middag, señorita.
- Er röst är så lugnande. - Han är yster och behöver det.
Ja, jag förstår.
Hur länge har ni tjänat don Alejandro?
Ibland känns det oändligt. Förlåt.
Lugn, Bernardo. Han får inte höra det från mig.
Don Alejandro förbryllar mig.
Ibland verkar han så arrogant och överlägsen.
Men hans sätt att se på mig och hans sätt att dansa med mig...
Som vore han två helt skilda män.
- Du är så lik din mor. - Hur vet ni det?
Tja... jag ser inte mycket av don Rafael i dig.
Far vill att jag är mer som henne.
- Min mor var väldigt korrekt. - Är det så han beskriver henne?
- Ja. Ibland tror jag honom inte. - Hon var mer som du.
Kanske. Det vore ett sätt att känna henne.
Min niñera sa en gång att de döda kan se en i månskenet.
Som ung smög jag ut på nätterna och red runt i Andalusien.
Jag vinkade mot himlen så hon skulle veta att det var jag.
- Hur dog hon? - När hon födde mig.
Far talar sällan om henne. Han tycker nog det är för smärtsamt.
Jo...
Jag vet hur det är att förlora en närstående.
En dotter. För länge sedan.
När jag ser dig minns jag hur det kändes att vara far.
- Din mor hade varit stolt över dig. - Tack.
Jag måste få fråga... Har vi träffats förut?
Nej, varför tror du det?
Det är konstigt... Din röst verkar så bekant.
Jag har inte varit i Spanien sedan innan du föddes.
Naturligtvis. Nåja, det är en väldigt trevlig röst.
Tack.
- Adjö, Bernardo. - Adjö...
...Elena.
Compaindianerna i Peru åt upp sina fiender för att få deras krafter.
Ögonen var särskilt eftertraktade.
Att kunna se genom en fiendes ögon är något värdefullt.
Vad tänker jag på? Vill ni ha något att dricka?
Inte det? En annan årgång måhända?
Ni är en väldigt sjuk människa.
Huvuden och händer i glas framstår nog som en smula märkligt.
Ni borde avskeda er hushållerska.
- Vem är han? - En fiende.
Han har en bror där ute som går samma öde till mötes.
Jag önskar er lycka till.
- Skål för er hälsa. - Murrietas bror eller ej...
Ni är mer än ni utger er för att vara.
En dag kanske jag får se hur jag ser ut genom era ögon, kapten Love.
Det är så vackert.
Hur mycket kostar det?
Det är en gåva. För att hedra er mor.
- Hon älskade er mor. - Nej, hon misstar sig.
Min mor dog för länge sen i Spanien.
Hon sa att ni är dotter till Esperanza och Diego de la Vega.
Hon var er barnflicka. Hon hängde blommor på er säng.
Jag kan tyvärr inte ta emot det.
Alejandro?
Hör på mig. Hittar du tillbaka till gruvan?
Nej.
Vagnens fönster var övertäckta.
- Han litar inte på godsägarna. - Det gör inte jag heller.
Du måste bryta dig in i byrån i Monteros arbetsrum i natt.
- Ta reda på vilka planer han har. - Folket i gruvan dör.
Och jag kan bara tänka på kapten Love.
Han kommer in i din cirkel tids nog.
- Jag saknar min bror. - Din bror är död! Skjut det åt sidan.
Hur då?
Hur kan jag göra det nödvändiga när allt jag känner är hat?
Du döljer det.
Med den här.
Santa Anna vill avsluta affären i övermorgon.
Han vill att vi levererar guldet till en plats 8 km norr om staden.
På säkert avstånd från gruvan. Jag förutser inga problem.
Säg att vi godtar det. Ni har skött er bra, Luiz.
Skål för den självständiga republiken Kalifornien.
Don Rafael!
Skickade ni folk till kullarna, dubblade ni vakten vid muren?
- Det är trots allt bara en man. - Nej, för tusan! Det är Zorro.
Och han känner till gruvan. Annars hade han inte varit här.
- Hur kan han veta? - Det spelar ingen roll.
Får Santa Anna veta att vi betalat med hans guld, slaktar han oss.
Förstår ni det?
Då borde vi förstöra bevisen. Spränga och begrava gruvan.
- Arbetarna då? - Vi förstör bevisen. Inga vittnen.
Se till att papperen blir inlåsta.
Vakter!
- Den omdebatterade Zorro. - Nej, den legendariske Zorro.
Lägg ifrån er vapnen! - Säg åt dem.
Gör som han säger!
Tillåt mig...
Kom. Stanna!
Ansiktet mot fönstret.
Böj er framåt och vidrör tårna.
Böj er framåt!
Ursäkta mig, kapten Love. Tack.
Döda honom!
God morgon, señor.
- God morgon, señorita. - Ge tillbaka det.
Vad ni än har stulit från min far, ge tillbaka det till mig!
Nej.
Sluta nu.
Jag hinner inte ge er rätt anvisningar.
Jag har fått rätt anvisningar sen jag var fyra.
Inte illa.
Inte alls illa.
Det här gör det svårare. Señorita...
Rör er inte.
- Ger ni er? - Aldrig.
- Men jag kanske skriker. - Jag förstår.
Ibland reagerar folk så på mig.
Ursäkta.
Adjö, señorita.
- Vad hände? - Jag fäktades med Zorro. Han stack!
- Kände du igen honom? - Nej, men han var ung och spänstig.
- Han var väldigt spänstig, far. - Spänstig?
Ja.
Hoppla!
Här. Det här är kanjonen. Där ligger gruvan.
De har på sin höjd 25-30 vakter.
- Inget som Zorro inte klarar. - Jag följer inte med dig.
Jag följer inte med dig.
Jag måste göra något. En personlig sak.
- Fångarna då? - Jag kan inte göra mer för dem.
- Du vill inte göra, menar du? - Jag gav mitt liv för dem.
Min fru mördades i min åsyn och mitt barn fostrades av min dödsfiende.
Montero?
Elena...
- Hon är din dotter. - Ja, hon var det.
Då utkräver du bara din hämnd.
Nej, min dotter. Låtsas inte att hon inget betyder för dig.
Det gör hon. Men du lärde mig att bortse från personliga känslor.
- Var allt det lögn? - Du är för ung för att förstå.
För att förstå vad då? Svek?
Allt arbete, all träning, alla kloka ord - för vad?!
För att le min brors mördare i ansiktet när du smider egna planer?!
Jag lärde dig allt du behöver för att överleva, Alejandro.
Nu måste jag se till mitt hjärta.
Elena är allt jag har kvar. Jag tänker inte förlora henne igen.
Men Kalifornien då? Och folket?
De har fortfarande Zorro.
Varje centimeter av trakten står under bevakning. Om han visar sig...
- Är allt bra? - Har ni kartan? Är hären stridsklar?
- Nej. - Då är det inte bra.
Jag börjar undrar om ni vill att vi ska lyckas.
Jag tror att min häst anför den här hären bättre än ni!
Jag sa att jag hittar honom. Det betyder att jag gör det.
Jag kanske kan bespara er besväret. Dra ert vapen, kapten!
- Vem är ni? - Jag varnade dig för länge sen.
- Du skulle aldrig bli kvitt mig. - de la Vega.
- Rafael... - Det var inte dig jag såg i går.
- Det var don Alejandro. - Ja.
Många hade stolt burit Zorros mask.
Men nu har ett skeende som du inte kan hejda satts i rörelse.
Jag ska inte hejda er. Ropa på Elena.
Ropa på henne.
Kapten, hämta min dotter till mig.
Hämta henne till mig!
Du anar inte hur jag har drömt om detta ögonblick, Rafael.
Natt och dag i tjugo långa år.
Verkligen? Jag har inte ägnat dig en tanke.
- Dör jag, så dör sanningen med mig. - Vi får se.
- Bernardo, vad gör du? - Säg det, Rafael.
- Säg vad då? Vad händer här? - Säg vem hennes riktige far är.
Vad säger han?
Han förlorade en gång en dotter och nu kräver han att få dig...
Berätta hur hennes mor dog.
Du har förlorat din dotter, de la Vega. Du får inte min.
De la Vega?
En kvinna i staden sa till mig...
Diego de la Vega?
Far...?
Hans namn betyder ingenting.
Kvinnan sa att min niñera brukade hänga något på min säng.
Ja, hon skulle hänga blommor...
Nej!
Låt oss avsluta det vi påbörjade kvällen då Esperanza dog.
Släpp svärdet, annars tvingas jag låta skjuta dig.
Till och med i min dotters närvaro.
Jag ber.
Det var blommor. Trädvallmo.
Rafael...
Hon vet.
Vatten!
Lås in dem!
Stubintrådarna brinner. Skynda på.
Framåt!
Vänta här!
Säkra vagnen. Var vaksam.
- De la Vega... - Rafael...
Bara en fråga...
Verkligen? Vad då?
Hur vill du att dina kvarlevor ska visas upp?
- Nu kan jag döda dig. - Nej!
Släpp svärdet. Släpp det.
Tror du verkligen att jag hade dödat mitt eget barn?
Har du saknat mig?
Elena! Släpp ut dem!
- Ett M - för Murrieta. - Två män. En död!
Du sköter dig bra. Din bror hade skjutit sig själv vid det här laget.
Alejandro...
- Är det över nu? - Ja, don Diego. Det är över.
Inte för Zorro. Det kommer fler dagar och fler strider att utkämpa.
Det är din förbannelse och ditt öde.
Min vackra Elena...
Världen är ett märkligt ställe.
- Jag hittar och förlorar dig åter. - Du kommer aldrig att förlora mig.
Far.
Du är din mor upp i dagen.
Samma ögon.
Samma mun.
Samma lynne.
Alejandro...
Elena...
Och så var det. Blixten klöv himlen.
Åskans muller skakade om luften. Och med ens var allt tyst.
Den store krigaren känd som Zorro var borta.
Folket gav honom en hjälte- begravning, den största någon sett.
Folk kom från när och fjärran för att ta farväl av den tappre kämpen.
Men oroa dig inte, lille Joaquin, närhelst stora gärningar minns-
- kommer din morfar att leva vidare. Det måste alltid finnas en Zorro.
Och en dag när han behövs får vi se honom igen.
På Tornado, ridande som vinden, med svärdet skimrande i solljuset.
Skuttande, hoppande... Kämpande som ett lejon, som en tiger!
Kämpande...
...så säkert som tänkas kan.
Är det här din uppfattning om hur man får barn att sova?
Sov gott, min son.
När jag sover ska jag drömma om den elegante banditen Zorro.
Vilket ansikte ska jag ge honom?
Han har varit många olika män, men har älskat dig som dem alla.
Hur kan jag avvisa en sådan man?
- Vet du var jag kan hitta honom? - Zorro kan finnas var som helst.
Seså...